ТЕМА 3. ЗАБОРОНА ЖОРСТОКОГО ПОВОДЖЕННЯ У ПРАКТИЦІ ЄВРОПЕЙСЬКОГО СУДУ З ПРАВ ЛЮДИНИ
!!! аналітичні завдання потрібно виконати у письмовій формі в зошиті для практичних занять !!!
Теоретичні питання.
1.	Зміст, межі та сфера дії заборони, встановленої у статті 3 Конвенції.
2.	 Принцип «мінімального рівня жорстокості».
3.	Зміст понять «катування», «нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження», «нелюдське або таке, що принижує гідність, покарання» у практиці Суду. 
4.	Обов’язки держави, що випливають зі ст. 3 Конвенції.
5.	Окремі аспекти застосування статті 3 Конвенції: умови утримання ув’язнених на надання медичної допомоги, довічне тримання під вартою, голодування ув’язнених.
Контрольні запитання
1.	Якими критеріями визначається «мінімальний рівень жорстокості» у діях органів держави, що становлять порушення ст. 3 Конвенції?
2.	Які позитивні, негативні та процесуальні обов’язки держави випливають зі ст. 3 Конвенції?
3.	Чим відрізняється катування від інших форм жорстокого поводження, що забороняються Конвенцією?
4.	Чи є заборона катування абсолютною відповідно до Конвенції та практики Суду? Поясніть відповідь.
5.	Які види жорстокого поводження застосовувалися, на думку Суду, до заявників у справах щодо України?
Аналітичні завдання
1.	Проаналізуйте рішення Суду у справах про порушення статті 3 Конвенції та відповіште на запитання, 1) що призвело до порушення заборони жорстокого поводження; 2) яку справедливу сатисфакцію призначили у зв'язку з порушенням заборони жорстокого поводження: 
- студенти, чиї прізвища розпочинаються на літери А-М, опрацьовують рішення: «Тесленко проти України» від 20.12.2011; “Савіцький проти України” від 26.07.2012; «Сергій Антонов проти України» від 22.10.2015; 
- студенти, чиї прізвища розпочинаються на літери Н-Я, опрацьовують рішення: “Каверзін проти України” від 15.05.2012; «Родзевілло проти України» від 14.01.2016; «Луценко проти України (№ 2)» від 11.06.2015
2. Опрацюйте фабулу справи і відповіште на запитання до неї.
Заявник є інструктором з бойових мистецтв, який спеціалізується на кікбоксингу та тайському боксі. 30 жовтня 2003 року він був арештований за підозрою у нанесенні тяжких тілесних ушкоджень працівникові магазину шин. За версією обвинувачення, злочин був вчинений 17 червня 2002 року заявником і трьома іншими особами з метою примусити власника магазину до прийняття їх «послуг безпеки».
Наступного дня міський суд санкціонував взяття заявника під варту, посилаючись на тяжкість обвинувачень проти нього і ризик того, що він може сховатися або перешкодити відправленню правосуддя. Заявник був поміщений у слідчий ізолятор. Він залишався під вартою на період слідства та судового розгляду.
12 березня 2004 року заявник був переведений в ізолятор при відділенні поліції міста для ознайомлення з матеріалами справи. Він був поміщений у камеру № 11 разом з вісьмома іншими ув'язненими. У той же день він посварився з офіцером Н. Сторони представили різні описи інциденту.
Версія подій, представлена заявником
За словами заявника, приблизно об 11 ранку офіцер Н. відкрив двері камери заявника та витяг його з камери в коридор. Заявник не пручався цьому яким-небудь способом. Декілька співробітників поліції під час виконання службових обов'язків і начальник чергової частини Л., а також інші в’язні камери № 11 були свідками цієї сцени. Н. кинув заявника на підлогу, нахилився до нього та стис його шию, перетискаючи силоміць сонну артерію та кадик. Поліцейський супроводжував свої дії нецензурною лайкою і погрозами. Тільки втручання начальника чергової частини зупинило його та дозволило заявникові встати. Заявник попросив про зустріч із прокурором і про проведення медичного обстеження. Н. знову підійшов до заявника, погрожуючи йому. Боячись за своє життя і намагаючись зі всіх сил повернутися у свою камеру, заявник підняв ногу, так, що це нікому не загрожувало. Він нікого не бив. Проте, співробітники поліції, у тому числі Н., відразу повалили його на підлогу. Н. знову затиснув шию заявника обома руками. Офіцер М. наступив заявникові на лице. Заявника затягли назад у камеру. Він знову безуспішно повторив свої вимоги про медичне обстеження і про зустріч з прокурором або вищим офіцером поліції. Ув'язнені відмовилися залишати камеру та попросили поліцейських викликати лікаря. Проте, їхні прохання були безрезультатними.
Півгодини потому заявник і Г. (один із ув'язнених) були доставлені для зустрічі із заступником керівника Департаменту поліції міста. Заявник описав інцидент і показав тілесні ушкодження на шиї та грудях. Г. підтвердив його версію заявника. Їм пообіцяли провести ретельне розслідування подій.
Офіційна версія подій
Згідно з офіційною версією подій заявник і деякі інші ув'язнені, які утримувалися в камері, попросили перевести їх в іншу камеру. Заявник ображав охоронців словесно, відмовляючись виконати наказ про припинення порушення порядку. Офіцер Н. увійшов у камеру, щоби визначити організатора та вивести його з камери, після чого заявник обійняв Н. для утримування його. У той час як заявник тримав Н., останній підняв його з підлоги та виніс його з камери в коридор, і в цей момент заявник звільнив Н. У коридорі заявник спробував вдарити Н. у голову, але Н. зупинив удар лівою рукою. Для того щоб зупинити незаконні дії заявника, Н. застосував фізичну силу проти нього та повалив його на підлогу. Лежачи на підлозі, заявник продовжував наносити Н. удари. У результаті дій заявника Н. були заподіяні поранення. Зрештою, заявник був обмежений співробітниками поліції.
12 березня 2004 року заявник був оглянутий тюремним лікарем, який зробив такий запис у медичній карті: «... у середній і третій частинах правої сторони поверхні шиї [є] три забиті місця неідентифікованої форми розміром від 2,5 см на 1 см до 5 см на 2,5 см, забиття подібного кольору на передній поверхні з правої сторони грудної клітки, розташованої ... ближче до другого ребра та розміром 3 на 2 сантиметри [існує] лінійне садно на задній поверхні правої руки розміром 0,8 на 0,1 сантиметрів. Ніякі інші візуальні ушкодження ... не були виявлені».
У той же день офіцер Н. був оглянутий неврологом, який поставив йому діагноз струс мозку та закритий перелом мізинця на лівій руці.
17 березня 2004 року адвокат заявника звернувся у міську прокуратуру з вимогою порушити кримінальну справу проти співробітників поліції, які нібито побили заявника. 26 березня 2004 року заступник начальника міського відділу поліції завершив внутрішнє розслідування інциденту від 12 березня 2004 р. Він дійшов висновку, що застосування сили відносно заявника було законним.
12 квітня 2004 року старший слідчий міської прокуратури допитав трьох співкамерників заявника про інцидент 12 березня 2004 року. Ш. підтвердив версію подій заявника. B. стверджував, що заявник не нападав на офіцера Н. у камері. Він також стверджував, що Н. витяг заявника з камери у відповідь на вимоги ув'язнених про їхній перевід. Він визнав, що не міг бачити, що відбувається в коридорі після того, як заявника вивели з камери. Г. заявив, що Н. ударив заявника в камері та витяг його звідти. Він не міг бачити далі, тому що співробітники поліції намагалися закрити двері в камеру.
13 квітня 2004 року слідчий відмовив у порушенні кримінальної справи проти співробітників поліції Л., М., Н. і Ф., встановивши, що застосування фізичної сили з боку співробітників поліції відносно заявника було законним. Слідчий посилався на заяви з боку співробітників поліції, декількох ув'язнених камери № 11 і на висновок судово-медичної експертизи про травми заявника. У рішенні слідчого зазначено, що воно може бути оскаржене в судовому порядку, але заявник його не оскаржив. Судовий контроль відносно відмов у порушенні справи є усталеною практикою відповідно до національного законодавства.
Заявникові було пред'явлене обвинувачення одночасно у нападі на співробітника магазину шин і у нападі на офіцера Н. Заявника визнали винним за обома пунктами обвинувачення у рішенні, винесеному 20 грудня 2004 року. Що стосується подій 12 березня 2004 року, тобто, передбачуваного нападу на співробітників поліції, міський суд опирався на показання, дані в суді Н., а також наглядачем Л., співробітником поліції П., який був на чергуванні у слідчому ізоляторі; на заяви, підготовлені співробітниками поліції Н. М. і Ф., і на результати внутрішнього розслідування від 26 березня 2004 року. Суд переглянув відеозапис інциденту 12 березня 2004 року, який підтверджував версію подій, викладену поліцейськими. Суд також заслухав ув'язнених Ш. і Б. та розглянув заяви, зроблені раніше ув'язненими Д., Ж. і Г. Суд відхилив їхній показання як неправдиві, відзначивши на додаток, що Б., Д. і Ж. визнали, що вони не були свідками сварки між Н. і заявником у коридорі. Зрештою, суд оцінив ушкодження, заподіяні заявникові 12 березня 2004 року, і з посиланням на внутрішнє розслідування від 26 березня 2004 року дійшов висновку, що вони не викликали якого-небудь стійкого порушення його здоров'я, а застосування сили відносно заявника було законним.
Інцидент від 12 березня 2004 року описаний у рішенні від 20 грудня 2004 року в такий спосіб:
"[Заявник] ... й інші ув'язнені, які утримувалися в одній камері, попросили перевести його в іншу камеру. Він кричав, стукав у двері камери й виголошував лайки на адресу [охоронців] ... Заявник й інші ув'язнені в камері № 11 проігнорували кількаразові накази ... офіцерів про припинення порушення ... офіцер Н. увійшов в камеру № 11 для того, щоби визначити організатора та вивести його з камери ... заявник ... обійняв Н., щоб утримати його. Тоді Н. злегка підняв заявника від підлоги та виніс його з камери в коридор. Заявник звільнив Н. у коридорі. Заявник ... загрожував Н. і вдарив його ногою в голову. ... Н. заблокував удар лівою рукою. Для того, щоби зупинити незаконні дії заявника ..., Н. застосував фізичну силу проти нього та повалив його на підлогу. Лежачи на підлозі, заявник продовжував ударити Н. У результаті дій заявника Н. одержав такі тілесні ушкодження: тупа травма голови та струс мозку, тупа травма лівої руки з переломом пальця в комбінації з набряком тканин і синцем ..., а також синці на лівій руці й правою рукою .... Незаконні дії заявника були зупинені співробітниками".
Заявник оскаржив це рішення. 21 лютого 2005 року Верховний суд залишив у чинності рішення від 20 грудня 2004 року, підтвердивши доводи, наведені в рішенні міського суду. Цей розв'язок згодом став остаточним.
Заявник поскаржився в Європейський суд з прав людини за ст. 3, стверджуючи, що звернення до неї демонструє порушення цієї статті, і що національні влади не провели ретельне й ефективне розслідування за його заявами, про обіг, що суперечать статті 3.
Подумайте:
1.	Чи вичерпав заявник доступні ефективні засоби національного права, не звертаючись до суду у зв’язку з відмовою слідчого у порушенні кримінальної справи щодо можливих злочинців?
2.	Чи є відмова заявника подати до суду позов проти департаменту поліції за завдану йому шкоду невичерпанням ефективних засобів правового захисту?
3.	Чи підпадає поводження із заявником у сферу дії ст. 3 Конвенції? Якщо так, то чи мало місце катування, чи таке поводження має бути кваліфіковане інакше?
4.	Чи були би виправдане застосування сили з боку співробітників поліції?
5.	Чи було ретельним і ефективним розслідування тверджень заявника про поводження, яке суперечить статті 3?
Нормативні джерела та практика Суду
1.	Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року [Електронний ресурс]. – Режим доступу: http://zakon2.rada.gov.ua/laws/show/995_004
2.	Рішення Суду щодо України за ст. 3 [Електронний ресурс]. – Режим доступу: http://old.minjust.gov.ua/19614

Спеціальні джерела
1.	Європейська конвенція з прав людини: основні положення, практика застосування, український контекст / за ред. О.Л. Жуковської. – К.: ВІПОЛ, 2004. – С. 50-116.
2.	Європейський суд з прав людини. Судова практика / за заг. ред. В.Г. Буткевича. – К.: Ред. журн. «Право України», 2011. – Вип. 1: Стаття 3 ЄКПЛ. Заборона катувань: у 3 ч. – Ч. 1-2. − 936 с.
3.	Там само. − Ч. 3. – 560 с.
4.	Шевчук С. Судовий захист прав людини. Практика Європейського суду з прав людини у контексті західної правової традиції / С. Шевчук. – К.: Реферат, 2006. – C. 59-164.
5.	Дудаш Т. Практика Європейського суду з прав людини: навч. посіб.  К.: Алерта, 2016. С. 175—187
6.	Detention conditions and treatment of prisoners: factsheets [Електронний ресурс]. – Режим доступу: http://www.echr.coe.int/Documents/FS_Detention_conditions_ENG.pdf
7.	Life imprisonment: factsheets [Електронний ресурс]. – Режим доступу:  http://www.echr.coe.int/Documents/FS_Life_sentences_ENG.pdf
8.	Hunger strikes in detention : factsheets [Електронний ресурс]. – Режим доступу: http://www.echr.coe.int/Documents/FS_Hunger_strikes_detention_ENG.pdf